Jag måste lägga på nu, Jude.
-Får jag komma in? -Ja, det är klart.
Kai...
Jag trodde nog inte att jag skulle få träffa dig igen.
Hej!
Vi kommer att träffas igen.
-Är det inte första gången du är här? -Nej.
Om några veckor reser jag tillbaka till 2010-
-och då har vi sex.
-Jaså? -Ja.
Jag har lite svårt att ta in det här nu.
-Varför berättar du det här? -Jag kom hit för att varna dig.
För att varna mig? För vad då?
-Du måste vara försiktig och... -Fortsätt.
-Det är taskigt att bara dyka upp... -Ska du gå?
-Jag borde inte ens ha kommit. -Vänta, Kai!
Kai!
Jag kan inte göra som du säger när jag inte ens vet vad det handlar om!
-Det var ett misstag! -Jag skulle inte göra så här mot dig.
Snälla...
Efter vi hade sex kunde jag inte sluta tänka på dig.
Jag försökte hålla mig borta, men det gick inte.
Trots att du bad mig låta bli började jag leta efter dig 2019-
-men jag hittar dig inte.
-Var är jag då? -Jag vet inte.
Om nio år kommer det att hända nåt hemskt här i stan.
-Vad menar du? -Många kommer att dö.
Menar du att jag dör?
Kai?
Känner vi varandra?
Döden är livets baksida.
Vi förnekar den, men till slut tvingas vi inse-
-att vi inte är odödliga.
Hur ska man kunna leva när man tror att man ska dö?
-Vad underbart! -Hej, Erica.
Jag kommer att försvinna! Han kunde inte hitta mig!
Det innebär inte att du är borta.
-Innebär det att jag är död? -Kanske.
Det handlar om information tagen ur sitt sammanhang.
Det är ingen idé att hänga upp sig på det.
Han kanske inte hittar mig av nån annan anledning.
Jag kanske har gift mig.
Jag kanske har flyttat.
-Samantha borde ju veta... -Gör inte så här, Erica.
Man får inte säga så, jag vill ju veta!
Ingen får se sin framtid, det är inte så det fungerar.
-Han borde inte ha sökt upp dig. -Varför tillät doktor Fred det?
Jag vet inte, men bli inte överväldigad av det här.
Kära nån...
-Julianne... -Var är du?
Förlåt... Jag glömde bort tiden, jag kommer om en kvart.
Du skulle ha varit här för tio minuter sen!
-Jag vet, förlåt! -Skynda dig, då!
Jag vill prata med dig. Nej, nu på en gång.
-Doktor Fred tar hand om det. -Det märks inte.
Han plockade hem patienten precis när han skrämt livet ur Erica.
Väldigt proffsigt gjort!
Hon ska inte behöva tänka på sånt här!
Det är orättvist!
-När Sarah försvann... -Det här handlar om Erica.
När Sarah försvann frågade du om hon fortfarande levde.
-Än sen? -Jag hade inget svar.
Du har lärt dig mycket genom att inte veta vilket.
Det här handlar om Erica och ingen annan.
Hon kan också lära sig nåt av det här-
-men inte om vi bryter mot reglerna bara för att Kai gjorde det.
Jag förstår att du är upprörd, men du är bara hennes terapeut.
Vad menar du med det?
Det vet du.
Kan vi sätta igång? Vi ska på lunchmöte sen.
Min kollega Erica är otroligt mån om den här boken-
-så det vore inte rätt att börja utan henne.
Nu kommer hon!
Hej! Jag ber verkligen om ursäkt.
-Hej, Erica. -Hej.
Nu är vi samlade och ska se till att lösa det här.
Vi vet att ni brinner för det här projektet...
Vi kommer att satsa allt vi har, boken ska bli vår kronjuvel.
Det tror jag säkert, men River Rock är betydligt mäktigare än ni.
Budgivningen har dessutom gjort ännu fler aktörer intresserade.
-Vi vill gärna jobba med er. -Det vill vi med.
Då talar vi klarspråk... Om Seth ska välja er-
-måste ni piffa till ert erbjudande litegrann.
Menar du att ni vill ha nåt extra...
Jag letade efter dig 2019, men jag hittade dig inte.
Om nio år kommer det att hända nåt fruktansvärt.
Det här är ju min ögonsten.
Du vet hur viktig boken är för mig, Erica.
Förlåt!
-Det får räcka så. -Nej, vi fortsätter!
Det är mycket att tänka på. Jag skriver ihop ett mejl-
-och när ni kan fokusera bättre hörs vi på telefon.
Vilket kontor! Jag älskar takbjälkarna.
Vi hörs snart, då.
Hej då!
-Vad håller du på med? -Förlåt, Julianne.
-Jag är lite stressad. -Skärp dig!
Vi får inte tappa fattningen, vi måste ta oss an utmaningen!
Ta lite luft, jag hör av mig när Lesley har mejlat sina krav.
Okej... Förlåt.
Kom igen nu, Erica.
Adam...
-Hej, Erica! Hur är det? -Hej!
Vart ska du?
Vi ska nog inte träffas utanför terapigruppen.
-Jag måste vidare. -Erica!
Hur gick det? Du verkar ha gjort illa handen.
Det är ingen fara.
Jag lägger i bringan klockan två och så får det koka i fyra timmar.
-Kommer det många? -Ni ska inte behöva äta rester.
Mamma...
Det här är löjligt, du kommer att slita ut dig.
-Du borde ta det lugnt. -Jag har lovat Erica.
Sluta oroa dig, Erica tål hämtmat.
Du måste berätta det för henne.
Hon har haft det så tufft på sistone.
Ethan och det nya företaget...
-Jag måste prata med henne. -Ja, det måste du.
-Gör du det i kväll? -Ja.
"Morgondagens mysterium" är en uppföljare.
Dina läsare har förväntningar som du måste överträffa...
Den genialiska "Dagens hemlighet", bla, bla, bla...
Jag hajar.
-Det tror jag inte. De här sidorna... -...är mina barn.
De har fötts från djupet min själ.
Jag har ägnat flera år åt att komma på nya idéer-
-utifrån yogafilosofi och metafysisk healing.
Det kan jag bidra med. Vad kan du bidra med, Brent?
Jag är redaktör, Thomas. Mitt jobb är...
...att rätta grammatiska fel och flytta på kommatecken.
Det fixade till och med Julianne.
Gör ditt jobb, Brent, och låt mig sköta mitt.
-Mamma? -Vad du skräms, Erica!
Förlåt.
-Borde inte du vara på jobbet? -Jo, det borde jag.
-Är allt som det ska? -Ja, då.
-Du blöder ju! -Ja, det var så löjligt.
Jag ramlade och sen ville jag inte gå tillbaka till jobbet.
-Kom, vi sätter oss. -Aj!
Förlåt!
Så himla dumt!
-Har du pratat med Samantha? -Nej.
-Hur så? -Jag tänkte om ni hade bråkat...
Nej, det har inte hänt nåt, jag är nog bara trött och stressad.
Jag fånar mig bara.
-Jag behöver nog bara vila lite. -Jag gör en smörgås till dig.
Du måste vara jättehungrig.
Tack, mamma.
"Älta inte det förflutna, dröm inte om framtiden."
"Fokusera på nuet." Buddha.
-Mediterar du? -Jag tänkte det, men sen kom du.
Jaha... Var är de andra?
Det är nog bäst att vi tar det här på tu man hand.
Du plågar dig själv för nåt som kanske inte ens stämmer.
Jag ville bara leva vidare som vanligt-
-och jag borde kunna släppa det här, men det går inte.
-Alla kommer att dö, Erica. -Ja, men inte när de är 42.
Kommer jag att vara gift år 2019?
Har jag fått barn? Lever mina föräldrar?
Det kan inte jag svara på.
Nej, jag vet.
-Om jag fick komma till 2019... -Nej.
På vilket sätt skulle det hjälpa dig om du kände till din egen framtid?
Det skulle få tyst på alla tankar.
Om jag lever kan jag slappna av-
-och om jag inte gör det får jag börja leva livet fullt ut.
-Kan du inte göra det ändå? -Nej!
Jag kommer inte undan.
Jag bara ältar det Kai sa och jag ser ingen utväg.
Det finns alltid en utväg, Erica.
Det gäller bara att hitta den.
Jag måste få prata med dig.
Kai... Vad gör du här...igen?
-Jag kom hit för att varna dig. -Det har du redan sagt.
Vad menar du?
-Vad är klockan? -Åtta.
Vad gör jag här? Det här har ju redan hänt.
Var det dumt av mig att komma hit?
Jag måste gå.
Va?
Kai! Berätta vad som hände 2019.
Varför kunde du inte hitta mig? Var letade du?
Pratade du med min syster? Skynda dig att svara, innan...
-Fan också! -Ursäkta?
Snälla...
Jag måste få prata med dig, doktor Tom.
Vad är det du försöker lära mig?
Varför ska jag återuppleva det här?
Jag vägrar!
-Herregud! -Jag måste prata med dig.
Du ska varna mig eftersom du inte lyckas hitta mig år 2019.
-Hur visste du det? -Doktor Fred hämtar dig snart.
-Var jag död, Kai? -Hämtar han mig?
-Svara, Kai! -Jag måste gå innan jag förstör mer.
Är det sant? Det är ju helt otroligt!
"Helt otroligt!"
"Fantastiskt! Det måste jag berätta för alla!"
Måste jag verkligen göra det här igen?
Jag kommer, Julianne.
Vi vet att ni brinner för det här projektet...
Vi kommer att satsa allt vi har, boken ska bli vår...
...kronjuvel.
Det tror jag säkert, men River Rock är mäktigare än ni.
Det är säkert fler gamar som spanar in vårt budkrig.
-Jag skulle inte använda de orden. -Vi vill bara förtydliga...
-Vi vill få det här att fungera. -Ja, det vill vi verkligen.
Då talar vi klarspråk... Om Seth ska välja er-
-måste ni piffa till ert erbjudande litegrann.
Piffa till? Vilket uttryck...
-Det handlar inte bara om pengar. -Jaså inte?
Vad handlar det om då?
Varför ska vi i så fall prata om pengar?
-Vi kan ta det här utan min klient. -Det var vi som hittade honom.
-Ursäkta? -Vi sa att vi ville ge ut Seths bok.
-Nu vill du kräva oss på mer pengar. -Struntprat!
-Girigbuk! -Erica!
-Varför är du så otrevlig? -Varför svarar du inte på frågan?
-Jag vill inte prata om det nu. -Det måste du.
Nej, jag vill inte.
Vi verkar vara klara.
Vad är det med dig?
Vänta, jag är så hemskt ledsen!
-Kaffe? -Vad gör du här, Erica?
Jag jobbar precis vid Goblins och de gör så gott kaffe.
Jag behöver nån att prata med.
Doktor Tom har gått upp i rök och låter mig återuppleva den här dagen.
Jag förstår inte varför eller hur jag ska få det att sluta.
Jag går på rast. - Vi går en sväng.
En gång vaknade jag upp under jättestora lampor-
-och när jag försökte prata lyckades jag bara skrika.
-Var du en gris? -Nej, ett spädbarn i kuvös.
Han ville att jag skulle känna hur det var att vara helt hjälplös.
Vad vill han att jag ska lära mig? Jag gråter och kastar pennor på folk.
-Har du gjort det? -Ja, det är ju urfånigt!
-Skulle du bete dig så? -Jag har försonats med döden.
Kul för dig, men det har inte jag. Jag har så mycket kvar att göra.
Du kanske inte skulle leva längre än till 42.
Ska jag acceptera att tiden minskar hela tiden?
-Vad ska jag göra det sista året? -Gör vad du vill.
Nej...
Fan! Klockan är tolv, jag måste fortsätta jobba.
Förlåt.
Jag måste prata med dig.
Jag ringer dig sen, Jude. - Vad hände 2019?
Du kan inte hitta mig och jag måste få veta varför.
-En katastrof... -Kai!
Ursäkta?
Jag måste prata med dig.
Erica...
VAD HÄNDER 2019?
Hur vet du det?
SÄG INGET. SKRIV.
Varför får jag inte prata?
DOKTOR FRED HÖR DIG.
-Vem är doktor Fred? -Herregud...
Jag måste prata med dig.
-Får jag komma in? -Nej.
-Erica... -Stick!
-Jag vill prata med dig. -Stick, sa jag!
-Erica! -Stick!
Det här hjälper inte mig ett dugg.
Inte ett dugg!
Jag kanske föredrar att dö framför att återuppleva den här dagen igen.
Hörde du, doktor Tom? Döden skrämmer mig inte.
Du kan döda mig nu om det är det som är planen.
Det är helt lugnt för min del i så fall!
Är det sant? Är det helt säkert?
Herregud, det är ju helt otroligt!
-"Helt otroligt!" -Vad håller du på med?
Vet du att du kommer att dö? En vacker dag är det slut för alltid.
-Du är full. -Ja, det är jag. Galet full!
-Än sen? -Kan nån ringa till polisen?
Nu är det dags igen.
Jag måste prata med dig.
Kom in.
-Jag måste berätta en sak. -Jag vill inte höra.
Jag vet att vi har sex och att du inte lyckas hitta mig.
Om du berättar det blir jag besatt av tanken-
-och kommer tillbaka hit gång på gång.
Det här är elfte gången du knackar på.
-Hur kan du veta... -Tidsreseterapins förtjänst!
Okej... Vad märkligt.
Jag drömde om dig förra veckan.
Jag ville veta hur du hade det i framtiden.
Jag har lyssnat på dig tio gånger nu, svara på min fråga.
Är du snäll.
Okej... Det var hemskt.
På sätt och vis, men det var en lättnad också.
Jaså? På vilket sätt då?
Att resa tillbaka i tiden var väldigt jobbigt.
Jag var tvungen att lämna det som varit bakom mig-
-för att kunna fokusera på nuet.
-Det är så svårt! -Vilket då?
-Att leva i nuet. -Ja, det är det verkligen.
Tankarna söker sig bort hela tiden.
Det är här och nu man ska vara.
Det har jag lärt mig av en god vän.
Tack.
Den här pratstunden betyder väldigt mycket för mig.
Erica...
-Jag kom hit för... -Du kom hit för att du ångrade dig.
Se till att göra det du ska.
-Hej då. -Hej då.
Är det sant?
Herregud! Det är ju helt otroligt!
Jag älskar dig också. Hej då.
Ursäkta att jag stör, men varför är ni så uppspelt?
Det måste ha hänt nåt fantastiskt.
Jag vill gärna veta vad.
-Jag ska inte lägga mig i. -Min fru är gravid.
-Oj, grattis! -Tack.
Vi har kämpat länge. Jag märkte inte att jag pratade så högt.
Det är ingen fara, det är ju så stort.
-Har du barn? -Nej, inte än.
Nån gång kanske jag får det.
Ursäkta att jag störde och grattis än en gång. Ha det så bra.
Menar du att ni vill ha nåt extra på toppen eller...
Ta i ordentligt, var inte blygsamma.
Det handlar inte bara om pengar. "Den lila dörren" är ju min ögonsten.
-Du vet hur viktig den är för mig. -Ja, det förstod jag på en gång.
Det var strax efter att Brent hade kastat ut dig.
Vi har erbjudit er allt vi kan, men går inte med på nån utpressning.
-Vi förhandlar ju bara. -Det förstår jag, Lesley.
Du gör bara ditt jobb, men vi har inget mer att erbjuda.
Visst är River Rock mäktigare än vi-
-men vi är skickligare och vi brinner för det här.
Julianne gav ut 2008 års bästsäljare, det gjorde inte Brent Kennedy.
-Det var "Dagens hemlighet". -Jag vet.
Jag älskade din bok redan från första början.
Det krävdes ingen övertalning, jag föll direkt.
Det är du som bestämmer, Seth.
Antingen väljer du pengarna eller så stannar du hos oss.
Då kommer vi att lägga ner själ och hjärta i den här boken.
Mer än så kan vi inte erbjuda.
Då så...
Vi går och pratar igenom hur vi ska göra med ert erbjudande.
-Vi hör av oss. -Jättebra. Ha det så bra.
-Kan du ta tidig lunch? -Vad gör du här, Erica?
Jag lovar att berätta allt under lunchen. Det går bra för chefen.
Jag går på lunch.
-Hur många gånger har du kommit? -Det här blir vår sjätte lunch ihop.
Kebaben var inget vidare, men pepperonipizzan var god.
-Tänk om det bara fortsätter så här. -Jag försöker leva i nuet.
Jag gillar när du hetsar upp dig.
-Får jag fråga dig en sak? -Visst.
Du sa nånting på en av våra luncher som jag inte kan släppa.
Du sa att du hade förlikat dig med döden.
-Vad menade du med det? -Jag dog en gång.
Jag vaknade till liv igen, men mitt hjärta hade stannat.
-Minns du nåt av det? -Det gick åt pipan på ett jobb...
Plötsligt blev det iskallt här.
Jag hade förstås blivit skjuten.
Jag minns inte att jag ramlade, men det var blod överallt.
Jag såg allt på avstånd, precis som på film.
Jag såg hur jag låg där, men jag var inte rädd.
Jag var inte nöjd heller, jag var bara ledsen.
-Var du ledsen? -Mitt liv kändes så bortkastat.
Sen minns jag inget förrän jag vaknade i ambulansen.
-Oj... -Doktor Tom kom till sjukhuset.
-Fasen! Jag måste sticka. -Vad är klockan?
-Tio över tolv. -Tio över tolv?!
Jag är kvar!
-Tack, Adam. -Jag har inte gjort nåt.
Det har du visst.
-Skynda dig, så du inte får sparken! -Okej.
Doktor Tom...
Har du börjat spå i händer?
Jag föredrar "kiromanti", det är den korrekta termen.
Visst låter det lite flådigare?
Sätt dig.
Fram med handen.
Du är passionerad och låter hjärtat bestämma.
Visste du inte det redan?
Hur ser min livslinje ut?
Du verkar leva ett intressant liv.
Den går fram och tillbaka, ser du det?
Den hoppar hit och dit och tillbaka igen.
Hur lång är den?
Det spelar ingen roll.
Varken i din hand eller här i verkligheten.
-När vi träffades hade jag kört fast. -På grund av ditt förflutna.
I morse var det framtiden som hindrade dig.
Eller snarare din rädsla för framtiden.
Nu ska jag njuta av varje sekund av den här dagen. Vad sägs om det?
Det låter strålande.
-Hej mamma, jag kommer lite tidigt. -Jag är i köket.
Vilka fina hortensior!
-Jag har köpt dina favoriter... -Tack.
Varför är du inte på jobbet?
Vi väntar på besked, men det är ingen fara alls.
Antingen löser det sig, eller så gör det inte det.
Vad är det?
Ingenting.
Mamma...
-Jag måste berätta en sak, Erica. -Okej, vad då?
Kom och sätt dig.
-Har jag gjort nåt dumt? -Nej.
För ett par veckor sen upptäckte jag en knöl i bröstet.
Jag gick till läkaren som tog ett vävnadsprov och det var positivt.
Jag har bröstcancer.
-Förlåt, älskling. -Men mamma... Be inte om ursäkt!
De tog bort tumören och ska analysera hur utvecklad den är.
Det kanske krävs strålbehandling eller så slipper jag det.
Men... Du behöver alltså inte cellgiftsbehandling?
-Så illa är det väl inte? -Jag vet inte än.
Jag väntar också på besked.
-Det kan alltså behövas? -Ja, kanske.
Mamma...
-Det kommer att bli bra igen, Erica. -Ja.
Kom...
Mamma!
Var är "Morgondagens mysterium"? Frank Galvin.
Det är inte långt till deadline.
Det var mitt första besök på en sushirestaurang.
Det enda jag kände igen var guacamolen.
Men det var inte guacamole, det var wasabi.
-Men mamma... -Är det sant?
Jag åt upp alltihop och fem sekunder senare kom det rök ur öronen.
Jag fick ta min chefs vatten, det var så hemskt!
Det var så längesen, ni fanns inte ens.
Ursäkta mig...
Jag måste svara.
-Hur går det? -På med säkerhetsbältet.
Jag har fantastiska nyheter, ditt lilla tal funkade.
Mitt lilla... Jaha, med Seth och Lesley.
"Den lila dörren" är vår!
Jag sitter här med en flaska champagne och tittar på etiketten.
Det står att den är väldigt god och dyr-
-och sen står det...Erica Strange! Den är din, helt enkelt.
Vad roligt, men jag kan inte i kväll.
Varför inte? Vi måste ju fira!
Vi får ta det i morgon. Vilken lättnad, Julianne!
Okej, då blir det mer till mig.
-Grattis, kollegan. -Detsamma, sötnos.
-Det har varit en lång dag. -Ja, det har det verkligen.
Jag har varit vaken i...50 timmar.
Det var inte det jag syftade på.
Jag beklagar det som hänt din mamma.
I morse kändes det som Kai sa som en dödsdom-
-men mamma sitter där och skojar och berättar historier-
-som om inget hade hänt.
-Som om livet bara går vidare. -Det gör det ju.
Du får precis samma sak som alla andra.
Man får bara ett liv var.
Det spelar ingen roll hur långt eller kort det är.
Det viktiga är vad man gör med det.
Jag förstår det nu.
Det kommer att gå bra.
Jag är inte orolig för dig.
Nu vill jag gå ut till mamma igen.
Tack, doktor Tom.
Okej...
Hej, Naadiah.
-Glänser hon tillräckligt nu? -Jag skulle inte oroa mig i onödan.
-Det sa jag, ja. -Nu gör jag det.
Tom reste till 2019 för att få fram information om Erica.
Han ville ta reda på om hon levde bara för att dämpa sin nyfikenhet.
-Vad håller han på med? -Tror du mig nu?
Kan jag få ta hand om det här?
-Vad handlar det här om egentligen? -Han bröt mot reglerna.
-Han gjorde precis som Freddie. -Är det hyckleriet som stör dig?
Nej, han vet inte vad han gör. Det här handlar om Sarah-
-och det är tröttsamt att se hur han behandlar Erica.
Släpp det.
Du har försökt, men han lyssnar ju inte.
-Då går det ut över Erica. -Ja, det stämmer.
Tänker du tillåta det?
Det är inte vårt jobb att skydda dem från deras egna misstag.
Låt honom göra som han behagar, så får han ta konsekvenserna av det.
Översättning: Martina Nordkvist www.primetext.tv